Mads Andersen Skjern, enkemand og far til Daniel -
- besøger i 1929 Korsbæk som handelsrejsende -
- og opsøger byens manufaktur- forretning, Damernes Magasin.
- Hvornår kan jeg træffe chefen? - Chefen holder frokostpause.
- Hvor længe tror De, den varer? - Bagefter sover chefen til middag.
De skal ikke redegøre for, hvad chefen foretager sig.
Skulle jeg sige, han bliver i privaten, fordi han har en ung kone?
Nej, du må ikke ringe mere.
Nå, der kommer Albert. Farvel, far.
- Gud, Albert, sover du ikke? - Jeg venter jo på dig.
Lige et øjeblik.
Jeg kommer nu.
Mads Andersen Skjern bliver ignoreret -
- og da de jævne kunder bliver det samme, forlader han forretningen.
Hans Christian Varnæs er direktør for Korsbæk Bank.
Broderen Jørgen er overretssagfører og konservativ folketingskandidat.
Går det an? Bedstefar ser sgu ikke ud, som om han kan lide det.
Gamle Hansen. Ham har jeg altid været bange for.
Skål.
- Og Maude ...? - Hun har det rigtig godt for tiden.
- Hun er begyndt at male igen. - Det er vel ikke værre end det der.
Det af far? Jeg har vænnet mig til det.
Når du skal op at hænge, bliver det nok med ørerne i panden.
Sådan som de maler nu. Minna og jeg var på en udstilling ...
Hvorfor tager du aldrig ind og ser på byen?
- København. Med lillebror. - På udstillinger?
Det var sgu ikke lige det. Er du ikke bange for, der gror mug på dig?
- af og til sover jeg kun fire timer. - Jeg kan også ligge vågen.
- Du ligger bare i din egen seng. - Ja, selvfølgelig, hvad gør du?
I Varnæs' køkken huserer stuepigen Agnes og kokkepigen Laura.
Huset styres af Elisabeth, der har en ulykkelig forlovelse bag sig -
- og lever en skyggetilværelse i søsterens hus.
Det er nærved, børnene skal koges, før de skal i seng.
Det med nøglehullerne, der havde frk. Friis nok fået et slagtilfælde.
- Alle nøglehullerne. - Se nu at blive færdig.
Fruen fandt ud af, at de skulle renses med sprit og vatpinde.
Ligesom børnenes ører.
- Der er mine to smukke damer. - Gæsterne kommer om 20 minutter.
Jeg når det alt sammen.
Nu sjasker han hele badeværelset til.
Alt det postyr er ellers for hans egen bror.
Det er ikke hver dag, der kommer en folketingskandidat i familien.
Godaften, godaften.
- Albert. - Svigerfar.
- Her har vi den lokale kvaksalver. - Korsbæks svar på Djengis Kahn.
- Det var du selv ude om, far. - Godaften, Victoria.
- Skal det nu være moderne? - Jeg imødekommer bare kravene.
- Albert trænger til en tur til Paris. - Hvem gør ikke det, hvabehar?
Der har vi tante Møhge. Så kan vi vist gå til bords.
Tante Møhge ...
I Jernbane-restauranten møder Mads grisehandler Oluf Larsen -
-jernbane-arbejderen Lauritz Jensen, kaldet Røde -
- og maleren Fede.
Pas på Kvik. Han skulle nødig ende som bogmærke.
Grisehandleren inviterer ham og Daniel med sig hjem.
Det kalder jeg en overraskelse, hva' Ellen?
Din mormor siger ellers, jeg aldrig har noget med hjem.
- Det er meget venligt af Dem. - Vi kan godt lide gæster.
Engang kom jeg hjem fra marked med bjørnetrækkeren.
Kommer vi bare aldrig til at se andre bjørne her i huset.
Min datter har sin fars vittige hoved. Nu du siger bjørn, Ingeborg ...
Andersen Skjern hverken drikker øl eller brændevin.
Min far kunne tit blive fuld.
- Ellen ...! - Pas du hellere din morgenmad.
Bagefter kan du vise Daniel dine høns.
Ingeborg er vores eneste datter. Hun ville til handlen -
- men vi syntes, hun skulle på husholdningsskole-
Der var der, hun traf den skiderik, så hun skulle giftes.
Postassistent med flotte vaner! Han har sgu kostet mig over 7000 kr.
lh, bevar mig!
Andersen Skjern køber ejendommen over for Damernes Magasin.
Så kan du godt rejse dig, Daniel. Det er her, vi to skal bo.
Goddag, mit navn er Mads Andersen Skjern.
Direktør Varnæs. Værsgo at tage plads.
Du er vel nok en stor, flink dreng, at du kan sidde stille i så lang tid.
- Hvad hedder sådan en flink dreng? - Daniel.
Jeg værdsætter Deres virketrang -
- men jeg har forpligtelser over for mine gamle kunder.
Mange er tredje eller endda fjerde generation her i byen.
De vil altså ikke låne mig penge, selv om jeg kan stille sikkerhed?
Altså nej.
- Hvis De ønsker det på den måde. - Det er Dem, der ønsker det.
- Jeg kan hente pengene udefra. - Så er alt jo godt.
Det var bedre, at pengene arbejdede i byen, hvor jeg agter at tjene dem.
- Det må jeg sige. Alt på ét bræt. - Ikke alt, men næsten.
Sig mig lige en ting. Med hensyn til personale ...
Jeg har ansat en lærling og averteret efter en dame.
Det var det, at Ingeborg ... Hun ville ikke spørge selv, men ...
- Har Ders datter lyst til at... - Det ser sgu sådan ud.
Hvis De alligevel skal have en dame.
Det er sært. Det har hele tiden været i mine tanker.
Deres datter står for mig som noget særligt.
- Hva' fa'en ville I gøre uden mig? - Det må De nok spørge om.
Vi må se på manufaktur-handler Arnesens kassekredit.
- Hvad er der med den? - Den er overtrukket.
Vi kan alle blive forsinket på grund af travlhed.
Det er næppe tilfældet i Damernes Magasin.
Jeg ved, det er en personlig ven.
- Det må kunne klares rutinemæssigt. - Det vil være korrekt at rykke ham.
Mads har giftet sig med Ingeborg og adopteret datteren Ellen.
I bagbutikken låner han penge ud til kriseramte landbrugere.
Han kalder sin bankuddannede bror Kristen til byen.
Goddag!
Goddag, Daniel. Og det er så Ellen?
Selv om jeg er den ældste af os to, har jeg kun rejst på tredje klasse.
- Så er det på tide, du får prøvet det. - Jeg når nok det hele.
Yngstemanden i Damernes Magasin, Arnold, er flyttet over til Mads.
Min søster har altid været den mest bemærkelsesværdige af os.
- Jeg tager ikke fejl. - Godaften, frk. Friis.
- Godaften, hr. Schwann. - Godaften.
Hvem er den underlige lille mand? Han spiser også her.
Han er førstemand i den store manufaktur-forretning.
Jeg troede, den store manufaktur-forretning var min brors.
Deres bror ...?
Jeg har slet ikke præsenteret mig. Kristen Andersen Skjern.
Andersen ... Er det ikke ...?
Han er bror til manufaktur-handleren, og han arbejder også derovre.
Det mener du da ikke, Elisabeth. Det er en meget dårlig spøg.
Det er ingen spøg.
Der lurer endnu en skandale i familien Varnæs.
Bankdirektørens bror har en elskerinde.
- Hvor er tante Minna? - Gå ud og vask hænder, begge to.
Det er min bror, bankdirektør Hans Christian Varnæs.
- Og Birgitte Graa... Vi har... - Jeg har hørt så meget om Dem.
Min svigerinde Maude.
Birgitte og jeg har haft et lille møde om ...
- Kan du ikke forklare Maude det? - Vi må nok hellere køre videre.
Så er vi altså forlovede.
Jeg kan sige det til herren og fruen i morgen, og til frk. Friis.
- Og ringene! - Av, for satan da!
Hvad laver du, Agnes? Har du mandfolk på værelset?
Det er Laura! Du må hellere gå.
Hvor er mine sko?
Bøj ned i knæene uden at løfte hælene.
Stræk atter knæene og stå i Deres fulde højde.
Gentag denne knæbøjning i en omhyggelig udførelse.
Husk så at gennemføre træning hver dag, idet man ejer kun det ...
Du skal være far.
Hvad er der galt? Har de opdaget, jeg var der?
Det er meget værre, Boldt.
Du bliver nødt til at gifte dig med mig.
- Jeg skal have en lille. - Ikke med mig, du.
- Hvem skulle det ellers være? - Den går ikke med mig, du.
Jeg vidste slet ikke, at han var sådan.
- Hvad gør jeg? - Tørrer øjnene og går til lægen.
Agnes finder en ny ven, den socialistiske Røde.
Dr. Hansen konstaterer, at Agnes alligevel ikke er gravid.
Albert Arnesen er bukket under. Hans virksomhed er gået konkurs -
- og selv er han fundet død. Mads har købt ejendommen.
- Nu er Albert død. - Hvad vil du nu, Inger?
Min søster har en handskeforretning.
Jeg kan godt huske Emmy. Har hun en ledig stilling til dig?
Jeg vil hellere arbejde gratis for hende end hos dem derovre!
Ingeborgs tidligere mand, Holger, vender pludselig tilbage.
Ellen, stik op til Daniel, så kommer jeg om lidt.
- Holger, hvad vil du her? - Goddag, det er snart længe siden.
Du kan ikke være her. Kom med denne vej.
- Hvad vil du så? - Se til jer.
Ellen har det godt, som hun har det. Så du kan godt rejse igen.
- Jamen jeg bor her. - I Korsbæk?
Det er jo svært med arbejde.
Jeg ville også gerne se Ellen vokse op.
Holger Jørgensen, De skal ind til chefen.
Mads får ekspederet Holger til Canada som emigrant -
- med en enkeltbillet og et kontantbeløb.
Arnesens enke, Vicki, tager til København for at prøve lykken.
Jeg kommer tilbage, når jeg er blevet voksen.
Som De ser, har jeg holdt mig nøje orienteret om moden -
- og damernes smag gennem de sidste 42 år.
Jeg stiller mig til Deres rådighed, hr. Andersen Skjern.
Jeg er glad for Deres tilbud.
Under andre omstændigheder havde jeg accepteret det.
- Men ... - Men ...?
Desværre vil Damernes Magasin ikke genopstå.
Jamen, har De da ikke købt ejendommen?
Jo. Men til andet formål, hr. Schwann.
Til ... Til hvad?
Det er faktisk ingen hemmelighed. I dag averteres aktietegningen.
Der skal være en bank.
Det er altså dagligstuen.
- Er det funkis? - Tidens stil...
Et flygel... Mindre kunne ikke gøre det?
Mads, lad være med at spille storebror.
Kom hellere herhen og se på udsigten.
- Du breder dig, bror. - Det er kun en begyndelse.
Nu vil han også have vores lejlighed.
Vi skal sove på hylderne eller hænge på bøjlerne!
Jeg køber en villa.
Det er kun 2 år siden, vi slog hul til nabohuset.
Daniel kan ikke passe sin skole, når Erik hele tiden forstyrrer.
Det fremgår af hans karakterbøger.
Karakterbøger må ikke blive det væsenligste.
- Ellen er nr. 1 i sin klasse. - Daniel kan så meget andet.
Du er heldig med gardinerne. Her er pænt.
Et øjeblik.
- Du hænger ved lejligheden? - Er det så sært?
Vi bygger et andet sted.
Flytter systuen, får ekstra lagerrum -
- og plads til en konfektions-fabrik.
Som om vi ikke har nok at se til.
- Det er Elisabeth Friis. - Det ved vi da godt.
Du kender jo også min svigerinde og min bror.
- Jeg ville ikke trænge mig på. - Vi var ved at gå.
Vi kom uanmeldt for at se, hvordan han har indrettet sig.
Det er også det, Elisabeth skal se.
De har vel været her før, da Arnesens boede her?
Ja.
- Det har jeg også. - Har du?
Ja, én gang. Det har jeg tit tænkt på...
Det var pænt af Dem. Det forstod hun også bagefter.
Fru Arnesen... Hvordan er det gået hende?
Hun begyndte at læse til lærer.
Men hendes far taler aldrig om hende.
En mærkelig far.
Farvel, frk. Friis.
Mennesker er gennemgående mærkelige, hr. Skjern.
Jeg var glad for at hilse på Dem.
I lige måde.
- Nå, er det godkendt? - Ja.
- Her er rart. - Men her mangler noget.
I Arnesens tid måtte vi klatre over møblerne.
- Det var ikke dét... - Så?
En kærlig kvinde med en nænsom hånd.
Så må du finde sådan én.
Se nu de roser... Ingeborg havde dem med.
Det kan læres, bare se godt efter.
Nu har du prøvet flyglet.
Så skal du også prøve sofaen, kom.
Hvad mere skal jeg prøve?
Det vil vise sig, som aftenen skrider frem.
Først vil fru Olsen servere en udsøgt middag.
- Uhm... Og så? - Så får vi kaffe her i stuen.
Og så går fru Olsen hjem og får lov til at sove længe.
Din bror kan ikke lide mig.
Det er inkassatoren.
Regning fra købmand Andersen. Er byrådssekretæren hjemme?
Åh...
Så tidligt? Min mand er ikke stået op.
Jeg valgte dette tidspunkt, fru byrådssekretær Lund, -
- fordi De sidst var ked af, at Deres mand lige var gået.
Et øjeblik, hr. Schwann.
Herren barberer sig, skulle jeg sige.
- Vi skal tale om den 27. - Hvorfor netop den 27.?
- Tante Møhges fødselsdag! - Det har jeg svedt ud.
Utroligt...Det er din gudmor.
De gamle hønisser hænger jeg på, bare fordi vi er gift.
Der skal gøres særlige anstalter, og jeg er alene om det.
Tante Møhge bliver kun 100 år den ene gang.
Det er da et lyspunkt.
Læg nu de papirer fra dig.
Og hvad med Jørgen? Kan vi invitere Minna?
Ikke medmindre du vil opleve slagsmål i dagligstuen.
Det her handler om Jørgen.
Han har solgt sine aktier i banken.
Hvorfor?
Han skal bruge penge til Minna og sin nye amour.
Hende har I jo givet en tur til Amerika?
Selv Amerika varer ikke evigt, med mindre skibet går ned.
Jørgen har solgt til den højest- bydende, 20 point over kursen.
- Hvem har han solgt til? - Sagfører Skjold Hansen.
Jamen han hører jo ikke til vores kreds.
- Det er måske det, han gerne vil. - Men har du set hans kone?
Jeg er mere interesseret i, hvor Skjold Hansen står.
- Tante Møhges fødselsdag... - Ring til Elisabeth.
Det har jeg gjort, i aftes og i morges.
Hun svarer ikke.
Hvor skal du hen med den?
Jeg ville give dig te på sengen.
Sæt den her på bordet, før der sker en ulykke.
Jeg ville ellers have overrasket dig.
Jeg foretrækker at sidde her. Det virker mindre syndigt.
Er det en frigjort kvinde, der taler?
Det er dét her hus. Med udsigt til min svogers bank.
Og min søster to huse henne.
Det er som at have et forhold midt på Algade.
Det piner dig, vi ikke er gift.
- Ræk mig mælken. - Ja, værsgo.
Årh...Et øjeblik.
Det er Skjern. Godmorgen, Christiansen.
Og det er sikkert?
Nå, det var dét, pengene skulle bruges til?
Hans kones penge, ja.
Det skal blive ganske interessant.
Vi klarer os nok endda.
Jeg kommer ned om 10 minutter ...et kvarter. Farvel.
- Er der sket noget? - Det var min bogholder.
Skjold Hansen, sagføreren du ved...
Hans kone har hævet sin konto hos os.
Hun har mange penge.
I går købte Skjold Hansen Jørgen Varnæs' aktiepost i Korsbæk Bank.
Gud ved, hvad bestyrelsen siger til dét?
Han vil også have Jørgen Varnæs' bestyrelsespost.
Det er der flere om at bestemme.
Jeg stikker af, før det begynder at pulsere på Algade.
Det er ikke Damernes Magasin, lille mor.
- Jeg vil have min grå atlaskes. - Den er jo derhjemme.
Albert er jo død.
Godmorgen, fru Fernando Møhge.
Det er på tide, han får lukket butikken op.
Mor kan ikke fatte, at der nu er bank.
Vi skal hen på Tidende.
Mor skal interviewes i anledning af fødselsdagen.
Var det for meget, at Tidende opsøgte fru Møhge i hendes hjem?
Det har de også tilbudt.
Men mor var bange for, at journalisten skulle stjæle.
Man ved jo heller aldrig...
Dér kommer frk. Friis.
- Godmorgen, frk. Friis. - Godmorgen. Så tidligt...
I lige måde, frk. Friis.
- Du sagde, butikken ikke var åben. - Det er den heller ikke, lille mor.
Det var så det, Stein. Farvel.
- Bestyrelsesposten? - Det var et led i handelen.
Skjold Hansen?
Ja, konsulen mener, at frisk blod vil styrke banken.
Skjold Hansen har hørt til Omegns Banken...
- Prøvet at komme i ledelsen. - Men forgæves.
Nu vil han nok slås for Korsbæk Bank mod dem derovre.
- Nå? - Det var sgu ikke rart.
- Tænk på alle de dejlige penge. - Kør nu bare.
Som formand kan jeg meddele, at vi er indstillet på -
- at lade sagfører Skjold Hansen tage plads i vor bestyrelse.
Helst enstemmigt, Hans Christian.
Det er en ny mand, der har betjent sig af Omegns Banken...
Bestyrelsen ville ikke have ham.
Det bliver værst for dem, hvis de herrer forstår.
Også du, Hans Christian?
- Ja. - Godt, mødet er hævet.
Det vil også aflaste dig, Hans Christian.
- Du slap af med Skjold Hansen. - Tja...
- Skulle vi have valgt ham ind? - Nej, jeg kan ikke lide den mand.
Du glemmer, at vi slipper for at forrente hans kones penge.
Det klarer du. Det bliver værre for Varnæs.
Skjold Hansen bliver ikke nem at danse med.
Her er arealet, jeg vil have fat i. Hele den mark.
Hvorfor ikke den dér? Eller den dér?
Dén der ejes af et konsortium og dén af Korsbæk Bank.
Men denne her er kommunens.
På Rådhuset må de være interesseret i et stor byggeri og arbejde.
Vil du være selvforsynende?
Jeg vil forsyne andre butikker foruden Skjerns Magasiner.
- Magasin-er? - Hm.
Andre byer har et lige så sløvt forretningsliv som Korsbæk.
I hver anden provinsby er der chancer, Kristen.
Bare du ikke forlanger, jeg skal anlægge nye banker.
Eller noget andet.
Det er vigtigt, at der er gode transportmuligheder.
Banelinien går lige til toldboden og videre til havnen.
- Og finansieringen? - Det giver sig.
Ellers udstykker jeg Arnesens grund ude på Fedet.
Tak for i dag.
Velkommen i mit kontor. Sid ned.
- Sherry? - Hellere whisky.
- Har vi dét? - Der står en sjat dér.
Ja, minsandten.
Værsgo.
Skal vi hilse på hinanden i ønsket om et godt samarbejde?
Tak, i lige måde.
Om lidt skal De hilse på personalet.
Men først på vor dygtige bogholder Stein.
3 gange, så kommer hr. Stein.
Det har han gjort i 22 år.
Gammel i gårde, hva'?
De skal hilse på vores nye bestyrelses-medlem.
- Sagfører Skjold Hansen. - Det glæder mig.
Hvis De ønsker oplysninger, så er hr. Stein manden.
De kan også komme til mig.
- Nå, dér er de forhenværende. - Ja, det er min far og bedstefar.
- Ham, de kalder Gamle Hansen? - Ja.
Ja, Varnæs-navnet fik vi efter slægtsgården.
Det bliver spændende, om Deres søn skal op på væggen.
Nå, vi må hellere bese staldene.
- Kan jeg vente hende på visit? - Hvem, min ven?
Fru Skjold Hansen. Sæt dig dog ned!
Ja, og vi må også se dem til middag med bestyrelsen.
- Den frygtelige kone. - Du kan vel også vænne dig!
Det tilgiver jeg aldrig Jørgen.
Og så lige før tante Møhges fødselsdag.
Sådan ser jeg nu på det, Lauritz Jensen. Basta.
De skal ikke komme her med Deres socialist-vrøvl.
Her i overklassens køkken er det da på sin plads.
Den ene dag er han socialdemokrat og så kommunist.
Fordi Stauning svigtede proletariatet.
Tal ikke politik med Laura.
- Jeg tager det som en øvelse. - Nå...
Lær at kende Deres plads, så har man det bedst.
Hvem har bildt Dem det ind? Dem deroppe?
Han gnaver deres kyllingeben.
- Og kaffe? - Ja tak.
- Skal der ikke frisk kaffe op? - Næh, de skændes.
Om hvad?
Om banken, fru Møhges fødselsdag og overretssagføreren.
Overklassens problemer.
Det kan være lige så godt som at kede sig.
Dannede mennesker keder sig ikke.
Har du flyttet listerne til selskabet?
De ligger her.
Der er 2 uger til. Hun kan krepere forinden.
Det ville ligne hende dårligt.
- Vi må have 6 hummere. - Gem 1/2 til mig.
Er kommunister begyndt at spise hummere?
Jeg kan lide farven.
- At man skal lytte til den slags. - Nu går vi også.
Jeg vil frelse denne kvinde fra kulakkernes kløer.
Det skal nok hjælpe hende.
- Godmorgen. - Godmorgen.
- Hr. Skjold Hansen? - Godmorgen.
Der er en hel del papirer, jeg gerne vil gennemgå.
- Nu? - Ja, nu.
For at få et overblik over konti og forretnings-metoder.
Her er de bøger, jeg gerne vil se.
Jeg vil også have en samtale med Dem og personalet.
- Hvis bankdirektøren er indforstået. - Javist.
Bankdirektøren er ikke kommet endnu.
Jeg klarer mig selv. Materialet kan ligge her.
Bankdirektøren er her halv ti. Det er hans kontor.
I dag er det praktisk, at jeg sidder her.
I morgen kan De rydde forlokalet til mig.
Jeg kommer et par timer hver dag.
Jeg vil hente en del informationer fra Dem.
Selvfølgelig... Til tjeneste.
Godt.
Vi må i gang.
Frk. Jacobsen. Vil De skaffe de ting frem?
Godmorgen.
Godmorgen, frk. Mortensen.
- Undskyld, hr. bankdirektør. - Hvor skal De hen med alt det?
- Derind. - Hos mig?
- Åh... - Godmorgen.
Sagfører Skjold Hansen mente, han kunne se på bøger her.
- Her? - I morgen flytter jeg ovenpå.
Jeg foretager en gennemgang.
Vekslerne vil jeg også gerne se.
Det kan man kalde en morgen-surprise.
Jo tidligere vi får begyndt, desto bedre.
- På hvad? - På at modernisere foretagendet.
- Jeg er vel stadig direktør? - Vist så?
Vi to stor-aktionærer er jo i samme båd...ha-ha!
Stens Fabrikker forstår vel, at det kun er dig, der ser kollektionen?
Ja, nu ser jeg alle kollektionerne først.
Og ved du hvad?
Hansen & Søn indbød mig til at tage med til Paris.
- Og hvad? - Tag det roligt, Mads.
Hansen er død, og sønnen er over 70.
Jeg skal råde dem.
Det lyder fornuftigt. Hvornår?
- Jeg rejser ikke. - Hvorfor ikke?
Erik er for lille.
Vi har jo Gudrun.
- Du vil gerne af med mig? - Nej, men det er en chance.
Du lærer noget, og vi får forbindelser.
Det får vi brug for, når vi selv skal fabrikere.
Fabrikere?
Skjerns Magasin.
Et øjeblik. Det er Larsens Møbelmagasin.
Ja, det er Skjern. Udmærket.
Det vil passe mig glimrende om et kvarters tid. Farvel.
Skulle du ikke være på Postgaarden kl. 4?
Jo, jeg skal bare have en frakke på.
Se, tror du ikke, vi skulle have mere rabat?
Hov, hvor skal I hen med vores møbler?
De skal på auktionen, lille frøken.
lh, jeg troede, at fogeden havde været her.
En overraskelse til min kone.
- Der er meget, hva'? - Vent, til det kommer på plads.
- Skal jeg? - Næh, det ordner jeg selv.
Så går jeg ned i gården og plukker.
Det lyder som et jordskælv. Mon ikke chefen skal have hjælp?
Herren ser ud, som om han helst vil klare det hele selv.
- Desuden nynner han. - Nynner?
- Hvad synes du, Godtfred? - Fortryllende, kære.
- Og denne her? - Alle hatte klæder dig.
Hvis jeg nu tog dem begge, Godtfred?
Sådan kunne vi jo løse problemet.
Vi beder den unge mand sende dem hjem med regningen.
Selvfølgelig, hr. byrådssekretær.
Av!
- Mads? - Av, av!
- Mads? - Her.
Du godeste.
- Det skulle være en overraskelse. - Det er det også.
En pæn sofa, men tung...
Den var dyr.
Hvad er der dog sket?
Min mand er blevet nedlagt af en sofa.
Min fod er i klemme.
Hvorfor gør du det selv?
Det skulle være i orden, til du kom.
Jeg skulle tale med chefen.
- Kom og tag fat. - Bevares.
Hvad er der, hr. Vinter?
- Jeg solgte to hatte. - Udmærket... Og hvad så?
Til fru byrådssekretær Lund. Bydrengen kom tilbage uden penge.
Bare den ikke er forstuvet.
- Det var, hvad vi kunne vente. - Ja.
Jeg mente Godtfred Lund. Hvad skylder de?
- Også for hr. Lunds habit? - Ja, ja.
- Jeg ringer efter doktor Hansen. - Vi ser tiden an.
- Med foden? - Nej, byrådssekretæren.
Vores kontant-princip?
Hvad er vigtigst? Din fod eller sekretærens kredit?
- Jeg ringer efter doktor Hansen. - Ryk ham ikke foreløbig.
- Doktor Hansen? - Nej, byrådssekretæren.
Det er vist i orden med foden.
- Det ser da pænt ud sådan. - Ja.
Byrådssekretæren skylder alle vegne.
Tak for overraskelsen, Mads.
Så siger vi det.
"Jeg lever stadig for min Fernando," -
- siger Korsbæks ældste, der fylder 100 år på torsdag.
Det billede er taget, da hun fyldte 50.
Hvad med at bytte den her?
Hvis de herrer vil kaste et blik på Tidende, -
- hvor fru Møhge smiler, dengang hendes gebis var nyt.
Den her bliver datteren sikkert glad for.
"Fernando elskede børn. En sorg, at vi kun fik Misse."
Han fik en unge med alle de piger, der var ansat i huset.
Det var lige før, jeg selv var blevet hans søn.
Mor var ved at få fæste hos Møhges, men tog plads hos provstens.
Du er måske af klerikal herkomst?
Ja, hun blev gift med klokkeren!
Min mor har tjent hos Fernando Møhge.
I hendes skudsmålsbog står, at hun var flink og villig.
Det var i '92.
- Hvornår er du født, Fede? - Jeg fyldte 40 i sommers.
Så er han fra '93.
Det stemmer. Han ligner ham sgu.
Du kan hjælpe din søster med at skubbe rullestolen.
Boldt...Fede giver en omgang.
- Åh, gudskelov det var dig! - Er der sket noget?
Ved du, hvad Hans Christian har sendt mig på halsen?
- En sygdom? - Værre...Fru Skjold Hansen.
- Hende kender jeg ikke. - Hun kommer på visit.
Nu.
Åh, er det Dem, Misse?
Jeg har lige afleveret mor hos tandlægen.
Jeg vil gerne vise Dem det om mor.
Dér...Hun ville absolut have det billede i.
Det var det år, hun fik den grå atlaskes.
Den kjole har mor altid elsket.
- Det er flot. - Dér er hun.
- Jeg må vist gå. - Nej, jo flere jo bedre.
Nu er hun kommet, og frk. Møhge.
Jeg snuppede Tidende.
Det er i, det om moderen.
Hvis det er hende i dag, så skal jeg afbildes som spædbarn.
Af sted med den te!
"Jeg red på skuldrene af en officer, -
- da de sejrrige tropper drog gennem Fredericia."
I dag rider hun på skuldrene af datteren.
- Det bliver en stor dag for mor. - Og for Dem, lille frk. Møhge.
Hvor gammel er De så?
Ja, jeg er jo 64.
Så har hun fået Dem sent.
Nåh...det har jeg nu aldrig tænkt over.
- Smag Lauras boller. - 64 fra 100 er 36.
- Det er sent at få et barn. - Jeg har da ikke opgivet tanken.
Elisabeth dog.
Næh, man ved aldrig, hvad der kan ske.
Jeg var kun 19. Men det var også et uheld.
- Hvor gammel er Deres datter? - 25.
- Hende skulle De have taget med. - Så vi kunne hilse på hende.
Iben er i Tyskland.
Hun lærer husholdning på et vingods ved Mainz.
Vi har da Maria-forbundet?
lben er forlovet ind i en fornem tysk familie.
Hun skal lære at blive en rigtig Hausfrau.
Er De aldrig nervøs? Man læser om så megen uro.
Nej, dér er tværtimod orden i sagerne.
Var der bare halvt så meget orden herhjemme.
Hvad mener De?
De bliver sat til at bestille noget.
Viggo, min mand, er fjollet med hende.
Jeg er endnu svedt ved tanken om at passe på hende.
Nå, nu er lben i havn.
Mor har også altid haft travlt med at passe på mig.
Men det var jo nemmere dengang.
Jeg var heller ikke til at styre!
- Lever Deres forældre? - Ork, nej.
Det er dem, jeg har de der penge fra.
- Hvad var Deres far? - Ja, hvad var han...
Først var han pantelåner i Valby.
Siden var det ejendomme. Han var ikke så tosset.
- Går De, Misse? - Jeg skal hente mor kl. 5.
- Hun skal have nye tænder. - Kan det virkelig betale sig?
100 år...Så holder folk ikke så meget længere.
Det må De ikke sige!
- Farvel. - Farvel, Misse.
Farvel, Misse.
Det er morsomt, hun hedder Misse.
Ved De, hvad jeg hedder?
Jeg hedder Musse, ha-ha.
Ja, dét er virkelig morsomt.
- Ryger De? - Som en skorsten.
Jeg kommer til Dem, fordi De har alle trådene i Deres hånd.
Ja, efter 21 år i Korsbæk kender man jo byen.
Og dens borgere...
Borgernes ve og vel må ligge Dem på sinde.
Se her...
Fabriksbygningen, lager- og kontorlokaler, -
- anlæg af gårdsplads, måske jernbanespor...
Det vil give arbejde til et halvt hundrede mand.
De har store planer.
Bagefter vil der være beskæftigelse til et halvt hundrede kvinder.
Og en snes mand.
Korsbæk har brug for beskæftigelsen.
Og den ene virksomhed trækker den anden med sig.
Ja, det kender vi jo.
Men hvorfor vil De netop have dén grund?
Den ligger ideelt.
Og jeg formoder ikke, at de private ejere vil sælge.
Til mig.
Jeg har forsket i områdets historie siden Deres henvendelse.
Det har jeg også.
Det her hørte til Fernando Møhges Korn- og hestehandel.
Her gik hestene.
Før sin død fik han den idé, at udsigten skulle bevares.
Her skulle ligge et anlæg med en buste af ham selv.
Stykket i midten blev tilskødet kommunen, -
- mod at vi betaler enken og datteren 100 kr. om måneden.
Det var mange penge dengang.
Og de andre jorder?
Blev købt af Korsbæk-borgere i forventning om, -
- at den nye linjeføring af jernbanen blev...som den blev.
Naturligvis.
Og anlægget med Fernando Møhges buste?
- Tiderne ændrede sig. - Og anlægget var i vejen.
Forpligtelsen er ikke blevet tinglyst.
- Hvor ved De dét fra? - Tingbøgerne.
Der står ingenting. Det står måske i 'glemmebogen'?
- Der findes formentlig et notat. - Måske.
Men 'glemmebogen' er vel ikke helt afskaffet?
Tiderne er jo svære...for mange.
Ja, det har De ret i.
Jeg kunne lægge byggeriet i Næstved eller Holbæk, -
- hvor jeg tænker på at oprette afdelinger af Skjerns Magasiner.
Men jeg regnede med, at De... at Korsbæk var interesseret.
Det skulle De prøve at vinde gehør for.
Tak for samtalen, hr. byrådssekretær.
Har De børn?
Ja...To sønner, der studerer.
Det koster.
Men en god uddannelse er jo det eneste, vi kan give vore børn.
Vi tales ved, hr. byrådssekretær.
Kig ind en dag, når De kommer i min forretning.
Bøgerne taler deres tydelige sprog.
Denne bank har vist talent for at samle på dårlige betalere.
Initiativløse pengepugere... Penge skal formere sig.
Bankens støtter hører til de borgere, der har haft det svært.
Det fremgår af veksler, der skulle have været indfriet.
- Lånene bliver opsagt. - Opsagt?
Mange af de mennesker vil blive ødelagt.
Vi skal ikke holde liv i folk med dårlig økonomi.
Det er vores... Også Deres, lille frøken.
Vores forpligtelse at få denne bank op at stå.
- Vi har da et pænt overskud. - De er for beskeden, hr. direktør.
Deres farfar roterer sådan i sin grav, -
- at det hver nat buldrer henne på kirkegården, ha-ha!
Godaften.
- Bankdirektør Varnæs? - Ja, frk. Jacobsen?
Undskyld...De må gerne gå hjem.
Måske bliver bankdirektøren vred...
Hvorfor?
Fordi...hvis jeg nu siger...
Hvorfor finder bankdirektøren sig i sådan en mand som ham?
Der venter åbenbart ydmygelser også til mig.
Det må De... bankdirektøren ikke sige.
- Spring 'bankdirektøren' over. - Det må vi ikke for hr. Stein.
Måske er tiden også løbet fra det med 'bankdirektøren'.
Vi kan så godt lide Dem. Nu går det for let, fordi...
Fordi vi har aflivet 'bankdirektøren'?
- Må jeg byde Dem på et glas? - Jo, men...
Er der nogen, der venter Dem? Deres forældre?
Nej, de bor i Holbæk. Jeg bor på pensionat.
Jeg har kun en faster her i byen.
- Værsgo. - Tak.
Det er Violet Vinter med danseskolen.
Åh ja, børnene går der. Skål, frk. Jacobsen.
- Hvad hedder De ellers? - Ulla.
- Hvor gammel er De, frk. Ulla? - 21.
- Jeg blev udlært sidste sommer. - Rigtigt, ja.
- Vil De ikke have et glas til? - Jeg ved ikke rigtig...
Jo, nu må De gøre mig selskab.
- Tak. - Sid ned.
Har bankdirektøren... har De ikke travlt?
Ikke i øjeblikket.
Det er længe siden, jeg bare har kunnet sidde og glemme.
- At De har travlt. - Ja, også det.
- Skål, frk. Jacobsen. - Skål.
Når De har travlt, så vil jeg gerne hjælpe Dem.
Og så kom brevet.
Og inkassatoren... Ham den nysgerrige Schwann.
- Banken skriver inden 3 dage. - Sådan skriver man ikke til mig.
Det er både lånet og vekslerne, Godtfred.
Og Oda er rendt fra pladsen.
Så kan vi sagsøge hende for en halv måneds løn.
- Hun har jo ikke fået løn. - Det er da et lyspunkt.
Tør øjnene, Lilli. Vi spiser på Postgaarden.
Drengene kommer hjem, og jeg har lovet dem nyt tøj.
- Måske løser det sig. - Hvordan?
- Måske skifter jeg bank. - Kan du da det?
Men drengene har brug for så meget.
- Vi går i Skjerns Magasin. - Dér skylder vi også.
De løber os ikke på dørene med regninger, vel?
Fordi de respekterer mig og ved, hvad jeg står for.
- Det var etatsråd Lunds Godtfred. - Ja, lille mor.
Har han fået sin eksamen? Han skulle være cand.jur.
Han blev i hvart fald exam.jur. Nu er han byrådssekretrær.
- Sådan en knægt. - Hallo!
Hallo!
Hallo, de damer.
Her er ikke til at være for mandspersoner.
Det er jo oberst Hachel.
Jeg har et spørgsmål, der trænger sig på.
- Det gælder denne artikel. - Er den ikke mageløs?
Jo, smuk...gribende.
lfølge fruens udsagn red De gennem Fredericia -
- på skuldrene af en officer i de sejrrige tropper.
- Ja, tænk at have oplevet det. - Ja, et stort øjeblik.
På det tidspunkt skulle fruen om født i 1833 have været 16 år.
Med al respekt for Deres mors ynde og lethed, -
- så forekommer det mig utænkeligt.
Hvad forekommer ham utænkeligt?
At officerer i hine tider gik rundt med unge damer...øh...om ørerne.
Misse, siger han, jeg lyver?!
Nu må De ikke gøre mor ked af det.
Næh, men det er stof til hærens annaler.
Misse, kør så!
Men...
Nå.
Ja.
- Hvis chefen har tid? - Ja.
Fru byrådssekretær Lund køber ind i herre-afdelingen.
Lad hende købe, hr. Vinter.
Byrådssekretæren spørger om en samtale.
Selvfølgelig.
Vi kan jo håbe, det er om regningen.
Det kan vi jo.
Kan vi få det hjem i udvalg?
Mine sønner er kun hjemme om søndagen.
- De studerer i København... - Det bliver bragt i eftermiddag.
Chefen siger, De er velkommen.
De bad mig selv kigge indenfor.
Vi køber vintergarderobe til vore sønner.
Min hustru er en stor beundrer af Deres udvalg.
Før handlede vi i København, men nu...
Ja, jeg ved, De er en flittig kunde.
Hvordan går det? Det andet...
Fernando Møhges grund ved jernbanen.
Jeg har personligt haft de gamle papirer fremme.
De er ikke længere påhæftet noget notat.
Måske har det aldrig eksisteret.
- Jeg spurgte borgmesteren... - Hvad sagde han?
Han er gammel. Han støtter sig til mig.
Jeg fortalte om mulighederne for byen.
- Og for ham. - For ham..?
Det har været strenge tider. Han går af ved næste valg.
Det ville pynte på hans lange regeringstid i Korsbæk...
At der kom udvikling og initiativ i byen?
- Og beskæftigelse? - Netop.
Så er sagen klar. Må jeg takke Dem.
De kan måske give mig et råd til gengæld?
Hvis det er i min magt.
Jeg tænker på at skifte bank.
De har vel hidtil betjent Dem af Korsbæk Bank?
Min far, etatsråd Lund... Ham kendte De selvfølgelig ikke.
Han var i bankens ledelse som min farfar før ham, men...
Men?
I den sidste tid er der kommet en beklagelig tone ind i banken.
Det er denne Skjold Pedersen eller Hansen.
Sådan et foretagende ønsker jeg ikke at støtte.
Så De vil skifte.
Vi har jo heldigvis Omegns Banken.
Den behandler sine kunder ordentligt.
Deres bror er direktør...
Jeg tænkte mig, at De måske kunne formidle et møde.
De kan bare gå lige ind. Enhver er velkommen.
Ved et skift lige nu ville jeg have brug for bankens støtte -
- til at afvikle forbigående forpligtelser i Korsbæk Bank.
Måske vil det forekomme Deres bror mærkværdigt...
Ingenlunde.
Jeg skal forberede min bror, så De kan få en aftale.
Skal vi sige i morgen formiddag?
Formiddagen er blank for mit vedkommende.
Hov, hov.
Skal I ikke have en af de nye sparebøsser?
Dem får I med hjem.
Når de er fyldt, sætter I pengene på en bog i banken.
Og børnene bliver inviteret til at se Børne-sparefilmen.
Tak.
- Hvor mange er der udleveret? - Lige ved 400.
Moderne metoder... Er min bror derinde?
Nå, byrådssekretæren vil også skifte bank?
Korsbæk Bank har fået sin Djengis Khan.
Skjold Hansen sætter tommel- skruerne på de dårlige betalere.
Er du klar over, at din protegé har gæld alle vegne?
Ja, han skylder også mig.
Og så skal jeg?
Al vraggodset fra Korsbæk Bank driver over til os, -
- men vi skal ikke gøre deres dumheder om.
Vi ser folk nøje an.
Bliv ved med det, men tag ham her.
Netop nu må vi være meget forsigtige, Mads.
Hvis jeg garanterer for ham? Underhånden...
Du må jo have dine grunde.
Jeg har altid mine grunde, bror.
Godaften.
- Er De ikke færdig? - Jeg skal have det her færdigt.
De må ikke ødelægge frk. Jacobsens muligheder for at blive hængende.
- Godaften. - Godaften.
- Ulla? - Ja.
- Er der noget i vejen? - Jeg må hellere gå.
Hvad er det?
De andre taler om mit overarbejde.
- Hvad taler de om? - De kommer med stikpiller.
- Fordi de tror... - Hvad tror de, Ulla?
- At der er mere i det. - Er der det..?
Er der det, Ulla?
Har I set, hvor de flager?
Det er for hende, der fylder 100. Hun er ikke rigtig klog.
Derfor flager vi ikke. Og fordi hun ikke er kunde hos os.
Mads! Om jeg begriber dig.
Godmorgen.
Det må jeg nok sige. Hvorfor flager vi ikke?
Det er den arrige, gamle dames fødselsdag.
Hende, der kommer ind og spørger efter Albert.
Så må vi da også flage.
Nu flager de også ved Omegns Banken.
Gå ned og sig til Arnold, at vi også flager.
- Nå, fruen giver kontra-ordrer? - Ja, når du er ved at dumme dig.
Hvor er Lauritz?
Jeg håber, du kommer.
Værsgo.
Uh, de skrabler. Hvordan får jeg dem hjem?
Du skal som magthaverne benytte dine forbindelser.
- Hvem? - Mig.
Jeg insisterer på, at De indtager et glas med mig på Postgaarden.
- De h a r jo indtaget et glas. - Jo, men...
Jeg må tale med Dem om noget vigtigt.
Noget der har naget mig som militærperson -
- og som elsker af den historiske sandhed.
- Det er vel ikke en sygdom? - Nej, en gåde.
Hvordan kan den kone, genstanden for aftenens fest, -
- hævde, at hun har redet igennem Fredericia -
- på skuldrene af en officer i 1849?
En af vore nationale højtidsstunder.
En ung, kraftig pige på 16 år.
- Siger hun selv, hun var 16? - Nej, ikke direkte.
Men det må hun have været, hvis man ellers kan regne.
Ja, hvis man kan det.
Hvis jeg var Dem, ville jeg glemme det.
Glemme? Det kunne man vente af en radikaler.
Årh, bare hun ikke får ild i håret af alle de lys.
Gæsterne er her om 20 minutter.
- Herren er ikke kommet hjem. - Han passer vel sit arbejde.
- Tallerkenerne skal varmes. - Ja.
Dér er herren.
Goddag.
Jeg går køkkenvejen. Det spørges mindre.
Agnes, sig til fruen, at herren er kommet.
Få så den kappe på!
- De har været ude at rejse? - Ja, en lille tur til Schweiz.
Det ser man.
Hans Christian må være her om to minutter.
- Vi kom måske for tidligt? - Det er din skyld, Jørgen.
Siden 'dengang' har Hans Christian arbejdet til langt ud på aftenen.
Vi spiser først middag klokken halv otte efterhånden.
Hvorfor får De ikke varm mad kl. 12?
Det brugte vi ikke i mit hjem.
Agnes...
Godaften.
Åh, gudskelov. De er i entreen nu.
Tante Møhge.
- Værsgo. - Tak.
Sæt dig og modtag folkets hyldest.
- Til lykke, tante Møhge. - Der er han, den skidte knægt.
- Til lykke. - Skal vi ikke have mad?
Jo, når alle gæster er kommet.
Obersten kan tage hjem igen. Jeg vil ikke vide af den mand.
Men tante Møhge dog! Nu har du holdt ham ud i 20 år.
Mor er så vred på obersten.
Han har beskyldt hende for at lyve.
I den nydelige artikel i Tidende.
Om hvad dog?
Om at hun red gennem Fredericia på skuldrene af en officer.
Vi har taget bevis med.
Min morfar lod gøre en tegning.
- Hvad glor de på, Misse? - Den nydelige tegning.
Var De ikke meget lille af Deres alder?
Hvad siger hun?
Hun spørger, om du ikke var meget lille af din alder.
Sæt blus under suppen, Laura. Nu er voks-kabinettet samlet.
Kan han pakke sig.
Jeg kan bevise, De gør mig blodig uret.
- De har været styg mod mor. - Doktor Hansen er min sekundant.
Er doktor Hansen gået til militæret?
Aldrig så man så ung en 100-årig.
- Nej, hun er kun 90. - Hvad siger De?
Hun er født i 1843 og var kun 6 år, da hun red på den officer.
Jeg vil ikke skåle med den mand.
Doktor Hansen, vil De, eller skal jeg?
Det burde vente. Men når det nu er kommet så vidt.
Fru Møhge, kan De huske Deres fødselsår?
- Fernando blev født i '33. - Jamen er du ikke også...?
- Og han døde i '95. - Du har da altid sagt...
Fernando var 62, da han døde.
- Men I var lige gamle? - Muligt...Skal vi ikke spise?
- Hvad skal alt dét sige? - At hun kun er 90.
Hans Christian, hun er kun 90!
- Det var satans. - Det er også en alder.
Det er også Dem, oberst Hachel!
Min kære frøken! Skulle jeg som officer...
Hvad brøler du for, Misse?
- Det er om dig, lille mor. - Hvad er det for et postyr?
- Du bliver kun 90. - Er det noget at tude for?
- Nej, tværtimod. - Hvem vil ikke være 10 år yngre?
Gud..! Kagen med lys og inskriptioner.
- Kan Laura lave den om? - Lad den være.
Nej, en kage skal tale sandhed.
- Og dem i køkkenet? - De behøver vel ingen forklaring.
- Elisabeth, kan du ikke? - Hvis I synes.
Jeg beder dig... Og ikke et ord til børnene.
Min søster vil selv forklare det i morgen.
- De er jo så dygtig, Laura. - Det er ikke lysene...
Men der skal ny marcipan...
Godt...Og kald så til bords. Jo før jo hellere.
Tak, Laura.
Hvad glor I på? Få suppen op i kopperne.
På søndag er det 4 år siden, at Mads kom til Korsbæk.
Han har haft fart på.
Det her er en ordentlig mundfuld.
- Hvad med finanserne? - Jeg har strand-arealet på Fedet.
Der kan blive 50 sommerhus- grunde, hvis vi udstykker.
- Jeg ville ikke sælge jord nu. - Det er sand.
Lad det ligge, indtil der kommer flere penge mellem folk.
- Nu blander kvindfolkene sig! - Jeg har brug for kapitalen nu.
Jeg smeder, mens jernet er varmt.
- Du kan sælge Fedet til mig. - Hvad så med sommerhuset, mor?
Den gamle trækasse!
Hvad er Deres planer, hr. overretssagfører?
Jeg har jo befriet mig for de fleste forpligtelser, så...
Jeg er fri som fuglen.
Den dame, De kender nu, er hun en god husmor?
Husmor? Nej, det tror jeg ikke.
Er det ikke, hvad en mand har brug for i Deres stilling?
Vi kan ikke alle sammen være så heldige som konsulen.
Værtinden vil hilse på os.
Min borddame... Maudes raffinerede hævn.
Hun overvejede det, der var værre: At indbyde Minna.
Gud ved, hvordan han vil klare dén.
Tante Møhge, min tale er en anden end den forberedte.
Denne er kortere og mere uformel.
Du har altid været i stand til at berede os overraskelser.
Ja, gud bedre det.
Men i aften har du også glædet os...
- Hvad har jeg? - Glædet os!
Nu kan vi have dig iblandt os endnu i mange år.
Ingen tvivlede på, du ville blive over de 100, -
- men nu kan vi lægge 10 år til vore forventninger.
Af hensyn til sarte barneører og tjenende ånder -
- skal vi ikke nævne tal.
Vi skal blot ønske dig til lykke med tre høje hurra.
Tante Møhge, hun længe leve! Hurra, hurra, hurra.
Nu har jeg det bedre.
Jeg kan beholde lille mor.
Telegraf-budet sagde, det var vigtigt.
Det er til dig, tante Møghe. Skal jeg åbne det?
Ja.
- Fra hvem kan det mon være? - Fruen er jo populær.
Ja, det er hun.
"Vor hjerteligste lykønskning på 100-årsdagen... Christian Rex."
- Det er fra kongen. - Fra majestæten.
Åh, gud. Hvad ville kongen sige, hvis han vidste..?
Det villle være majestæts-fornærmelse.
- Hvad gør vi nu? - Hvis det kommer ud?
I skulle have ventet med afsløringen 4-5 år.
- Så ville det bare være morsomt. - Morsomt?
Vi kan ikke holde Hans Majestæt Christian X til bedste.
Korsbæk ville ellers more sig. Og det trænger vi til.
Far og Mammy kommer hos majestæten.
Hvis han får at vide, at det er sket i vores hus?
Kongen har forhåbentlig andet at spekulere på.
Hvis det kommer ham for øre, at vi gode konservative støtter...
- Med en enkelt undtagelse. - Tag mig med...
Men vi skulle bare have ladet som ingenting.
Nu græder Misse igen.
Hvad tuder hun nu for? Hvorfor kommer kagen ikke?
Kagen...åh...
Ja, kagen! Elisabeth, jeg beder dig.
Gå ned i køkkenet og sig, det var en fejltagelse.
- For guds skyld... - Og for Kongens og Fædrelandets.
Hørt.
Tak, tak.
Det dér kan vi godt æde nu.
Her skal ikke ædes noget før efter middagen.
Bare en lille bid.
Laura, kan De lave kagen om, som den var?.
- Nu har jeg lige... - Sæt alligevel 100 lys i.
- Hvis marcipanen kan nå. - Tak, Laura.
De vil blive rigeligt belønnet.
- En dårekiste... - Det har jeg altid sagt.
Det er den morsomste fødselsdag, jeg har været med til.
Tænk, at den sorg skulle komme over Deres hus.
Gitte ville sgu have moret sig.
Nu strategien er lagt...skål.
Hvor er den dog smuk.
Det er din kage, lille mor.
Der er bidt af den.
Nu skal du puste lysene ud. Skal vi give tante Møhge tre pust?
Pust, lille mor.
1...
Og 2...
Og 3!